Tidligere på...
Du hadde ham.
Rahm Tak. Lederen av Votanis-kollektivet.
Og hadde du ikke nølt...
hadde han vært et kaldt lik, og Defiance hadde vært mye tryggere.
Vi er i krig, spirrevipp.
Og du har blitt en uberegnelig partner.
Rahm Tak vil gjøre noe.
Jeg så ham kjøpe et vognlass med våpen fra en våpenhandler.
Våpnene hadde logoen til Von Bachs industri på dem.
Da Alak beskrev våpenhandleren, reagerte du.
Alak beskriver veldig tydelig ekskjæresten min, Conrad Von Bach.
Moren og faren min...
jobber som spioner for VK.
Gå!
Datak så oss. Han vil rømme.
Ta ham, nå!
Jeg tror en av oss vil dø.
Jeg har blitt knivstukket.
Jeg trenger hjelp.
Jeg har ikke ord.
Jeg vet hvor mye du og konen din hater meg.
Tro meg, følelsen er mer enn gjensidig.
Men til tross for alt, jeg trodde virkelig at du elsket byen vår.
Kanskje så mye som meg.
Jeg trodde virkelig at når vi står opp mot en felles fiende,
en fiende som vil ødelegge byen vår og alt den står for...
at du ville stå ved oss.
Nå, jeg ville aldri sagt at du er en god mann.
Men å ta siden til en massemorder?
Jeg trodde du var bedre enn det.
Det er med et tungt hjerte...
at jeg stemmer for dom.
Datak Tarr,
dette panelet har funnet deg skyldig i høyforræderi...
som innebærer straffen død ved henging.
Om du ønsker, kan du nå gi en kort uttalelse.
Gjorde kona mi det mot ansiktet ditt?
Det kler deg.
Fin by, Benedict.
Burde jeg kjøpe den?
Jeg synes du burde kjøpe et fly.
Du er en håpløs romantiker.
Pass på lastebilen.
Ok.
Takk, Augusta.
Nei, disse er ikke helt meg heller, er de?
Hva med de blå rammene?
- Hva er greia med skiltet? - Ektemannen min og jeg flytter vestover.
Det er ikke trygt i Defiance.
Ikke trygt?
De sier soldater kommer for å drepe mennesker.
Flesteparten av vennene mine har allerede forlatt byen.
Smart å komme deg ut.
Jeg er på vei vestover selv, etter jeg ordner noen forretninger.
Er du noensinne i Englearken, finn meg.
- Er du Von Bach? - Ja.
Virkelig?
Lenge siden sist, Conrad.
Jess.
Det er lenge siden.
Du ser bra ut.
Jeg har to spørsmål til deg. Én...
solgte du våpen til Votanis-kollektivet?
Skyldig.
Du forstår dette er det de...
Hadde du et spørsmål til?
Tok du med våpen til oss?
Du var aldri glad i forspill.
Løvemunn boltrifler, kuldeskuddkanoner.
Overmagpartikkel.
Vakkert våpen.
Det vil jeg si.
Ser du?
Det er hva Von Bachs industrier handler om.
Gi kvalitetsvåpen til folk så folk kan beskytte seg selv.
Og her trodde jeg at dere var en familie med hensynsløse krigsprofitører
som ikke brydde dere om annet enn sluttsummen.
Slakteren fra Yosemite kaller meg hensynsløs?
- Au. - Du ga våpen til VK.
Kom igjen. Vi er forretningsmenn.
Vi diskriminerer ikke. Vi velger ikke sider.
Vi selger våpen til de som har råd.
- Nolan. - Du har satt mange uskyldige liv
i fare. Vær forsiktig med hva du sier videre.
Aloe vera.
Stemmekontrollert aktivering.
Jeg sier når geværene mine skal virke.
Og når de ikke skal.
Stiller det til din stemme når vi er enige om prisen.
Slutt å vis deg frem. Hva er nummeret?
Fremdeles ikke noe forspill.
Sier deg, du går glipp av noe.
Greit, la oss gjøre dette.
Det er et null.
Anse våpnene som en gave.
En gave.
- Tuller du? - Von Bach tuller aldri
når de gjelder forretninger.
- Det som gjør oss så kjedelige. - Hva er haken?
Haken er at du kjøper meg en drink. Er det greit?
Gjør det.
Drinkene er på huset.
Hva som helst for teamet.
Gullris!
De har kommet så langt de kan med spadene,
vi skal til å hente drillen.
Bra.
Jeg antar det er meningsløst å utsette dette mer.
Dette vil gjøre vondt, Bebe.
Renhet krever offer.
ARBEIDSFØRE: KJEMP FOR BYEN. VERV DEG I DAG
Hei, spirrevipp.
Godt jobbet med de flyvebladene.
Ikke gjør narr av meg.
Hva?
"Godt jobbet med flyvebladene"?
Tror du ikke jeg vil gripe våpen, og beskytte byen som resten?
Jeg gjorde ikke narr.
Nemlig.
Sier du jeg bare er hypersensitiv?
Nei!
Nei.
Samme det.
Jeg lager kopier.
Nesten ferdig.
Du var i byen i dag.
Noen nyheter om ektemannen min?
Han har blitt dømt til døden.
Når?
Om tre dager.
Du vil nok ha litt tid alene med tankene dine.
Du kan hvile i rommet mitt når jeg er i gruvene.
Jeg har forårsaket så mange problemer.
Likevel har du ikke vist meg annet enn godhet.
Vekk meg når du returnerer.
Avskyelig.
Du hjalp henne.
Du vasket henne, matet henne, lappet henne sammen.
Det er på tide å sende vekk den castitanske horen din.
Jeg er en kvinne av Shanje Liro.
Ingen kvinne fra min kaste har vært en kurtisane.
Å, den snakker språket vårt.
Så moro.
Vær stille!
Tilgi datteren min.
Hun har en tilbøyelighet til sutring.
Det er ingenting å tilgi.
Har frukten fra hennes chivo tåkelagt tankene dine?
Har du glemt vårt store mål?
Snakk engelsk.
Du trenger å øve.
Denne byen vil angripe oss om de finner ut at du beskytter en spion.
Jeg har ingen intensjoner om å si det til dem.
Har du?
Hvordan er nesen din?
Den gjør vondt.
Takk for våpnene.
Vær så god.
Hvor store problemer har du?
Jeg forventer å snart ta overgangen
fra det svarte fåret i familien...
til arveløst, dødt svart får i familien.
Så, hvorfor gjorde du det?
Vel, det var den...
eneste handlingen jeg kom på som var stor nok til å imponere deg.
Nei. Connie...
deg og meg er gammel historie.
- "Du og jeg." - Ikke rett på grammatikken min.
- Du vet jeg hater det. - Ja, jeg vet det.
Jeg vet det.
Så...
Klarte jeg det?
- Klarte du, hva? - Å imponere deg?
- Jeg har savnet deg. - Du sier det,
jeg vet ikke om du gjør det.
Jeg kom hjem fra reisen...
og leiligheten vår i Redwood var tom.
Møblene var borte. Du tok hunden.
Og advokaten til moren din var der med en koffert full av skripter.
Sa du hadde revurdert hvor vist forholdet vårt var.
Hva?
- Det sa jeg aldri. - Kom igjen.
Jeg sa aldri det.
Jeg hadde inntrykk av at du dumpet meg.
- Hva? - Ja.
Mor sa hun tilbydde deg penger for å bryte forlovelsen.
Og at du takket ja.
Sa det beviste at du ville ha familieformuen.
Nei.
Det som virkelig skjedde var at jeg skjøt et hull i kofferten.
Så skjøt jeg advokaten til moren din i foten.
- Er det sannheten? - Ja.
Det føltes fantastisk.
Det ser ut til at mor overlistet oss begge.
Ingen har noensinne kalt henne dum.
Jeg beklager. Jeg...
Jeg skulle bare ønske... Jeg skulle ønske du hadde kommet og fortalt sannheten.
Jeg tror det burde vært motsatt.
Så, er du lykkelig her i Defiance?
Da J-Rep var her, følte jeg meg trygg.
Og det var en fyr, Tommy, og...
han var forsiktig og snill og...
hadde en fantastisk rumpe.
Ok. Nå er jeg sjalu.
Ikke vær det. Han døde.
Vil du gå ovenpå?
Ja.
Det vil jeg.
- Du er sen. - Lang natt.
Det vedder jeg på.
Vel, det er ok oppmøte.
Det er greit nok til å begynne med.
Ok, rekrutter!
I formasjon!
- Vær så god. - Nei, takk.
Jeg tok med min.
Kom igjen. Det er en antikk.
Vindfløy.
Hun får jobben gjort.
Gjør vel det.
Hva heter du?
Ranikar. Men du kan kalle meg Zero.
Greit, Zero. Du kan skyte. Hvem lærte deg det?
Faren min.
Jeg bygde pistolen til ham selv fra gamle deler og skrapmetall.
Tok meg tre måneder å få skuddvidden riktig.
Jeg heter forresten Indur.
- Godt å ha deg her. - Takk. Så...
Er dette alt dere har?
Vi jobber med å bygge det.
Bebe!
Vi har kommet gjennom. Kontakt leiren.
Si til Rahm at vi er nesten under stasenettet.
Vi er under Defiance innen i morgen kveld.
Sånn, ja, kom igjen. Opp med beina.
- Kom igjen! - Fem!
Det er bedre.
- Høyere. Bra! - Seks!
Syv!
- Kom igjen, folkens! Hva gjør du? - Åtte!
- Hvor er datteren din? - Ni!
- Hva? - Jeg stilte deg et spørsmål,
hvor er datteren din?
Jeg har ikke tid til spørsmålene dine.
Jeg prøver forberede folk til kamp. Ikke kast bort tiden min!
Jeg vil fortsette å kaste bort tiden din til du gir meg et ordentlig svar.
Far, ikke gjør dette.
Flesteparten av disse ungdommene har lest Steinørkenens utrolige gudinne.
- Vær så snill, la det gå. - Du skal respektere meg!
Og jeg vil vite hvor hun er.
Hvorfor slåss ikke Den utrolige gudinnen ved deres side?
Datteren min har gått gjennom mye i det siste.
Akkurat nå...
klarer hun ikke å løfte et våpen.
Men barnet mitt klarer det?
Du bør vite, vi er ikke de eneste rekruttene som stiller disse spørsmålene.
Mange av oss synes at Votanis-kollektivet er et problem for mennesker.
Virkelig?
Virkelig? "Et problem for mennesker."
Og de tror at Rahm Tak
vil behandle votaner godt om han overtar Defiance.
- Det er en fantasi. - Det er det noen tror.
Tror du det?
Jeg tror...
at om din familie ikke vil kjempe for Defiance, vil ikke min heller.
Beklager.
Han er faren min.
Noen andre?
Fortsett å trene dem.
- Kom igjen. - Ok! Og...
Seksten!
Sytten!
Atten!
Takk for at du kom.
Hva skjedde med deg?
Tilbragte dagen med grunnleggende trening.
Nolan pisket oss i form til å møte vennen din, Rahm Tak.
Rahm er ikke en venn av meg.
Hørt fra moren din?
De har ikke tatt henne ennå.
Og det vil de aldri. Hun er for smart.
Hvor er barnebarnet mitt?
Hjemme.
Ignorerer en dømt manns ønsker. Det er...
Det er ganske smålig, synes du ikke?
Du hjalp Rahm Tak.
Og nå kommer psykopaten etter oss, og om vi ikke kan bekjempe ham...
da vil mitt halvt menneskelige barn...
bli brutalt myrdet!
Så, nei, pappa.
Luke vil ikke besøke deg, noen sinne.
Jeg hadde ikke noe valg.
Der er alltid et valg. Hør her...
du og mamma burde ha advart Nolan og Amanda da dere returnerte.
Du var Rahms gissel. Kunne blitt drept!
- Jeg rømte! - Hvordan skulle jeg vite
at det ville skje?
Selv om Rahm Tak hadde drept meg, hva så?
Nei, jeg ville dødd for å beskytte barnet og hjemmet mitt.
Jeg ville vært med Christie nå.
Døden min ville hatt mening!
Du skulle ha sagt sannheten.
Du og mamma skulle ha hjulpet.
Ikke dra. Vær så snill. Vent.
Jeg har feilet deg, Alak.
Jeg har feilet familien vår.
Kunne jeg endre handlingene mine,
om jeg kunne drepe Rahm Tak og reise buen, hadde jeg gjort det.
Hvis å drepe meg selv...
og moren din brakte Christie tilbake, hadde jeg kuttet halsen til oss begge.
Men min tid er over her.
Jeg har ikke flere valg.
Så jeg må be...
om en hellig tjeneste.
Vet du, det passer egentlig dårlig.
Vær så snill.
La meg få snakke.
Jeg vil du skal gå til Amanda.
Si til henne at jeg ikke kan motta menneskelig straff.
Jeg vil dø ordentlig...
ved hendene til vårt eget folk...
på en skamstolpe.
Bare så jeg forstår riktig...
i stedet for å dø en rask død ved henging, ber du...
om å bli torturert til døde ved...
vekter som sakte drar armene og beina dine fra leddskålene.
Er det dette du ber om?
Det er den eneste måten å bli kvitt skampletten på min udødelige sjel.
Alak?
Jeg skal prøve.
Aldri i livet. Jeg vil ikke.
Tror du jeg vil spørre deg?
Jeg vet du ikke vil slåss.
Så slutt å tvinge meg!
Er du ikke i militsen, kan jeg ikke forsvare byen.
De kommer, de vil dra
hvert menneske de kan finne til Darby plass, stille dem på rekke,
og skyte dem i hodet, ti om gangen.
Dette er hvordan vi stopper dem.
Hvorfor?
Hvorfor skader alle hverandre?
Hvorfor er verdenen vår sånn?
Jeg vet ikke, spirrevipp.
Det er sånn det er.
Blir du noen gang redd?
Hele tiden.
Er du redd nå?
Ja.
Og sliten.
Glad i deg.
Du er skitten.
Du må vaskes.
Jeg badet faktisk nylig...
Jeg insisterer.
Du er veldig pen.
Myk.
Du lukter godt. Jeg skjønner hvorfor faren min liker deg.
Du smigrer meg.
Omecisk skjønnheten er standarden resten av oss blir dømt etter.
For folket mitt var en castitansk slave et statussymbol.
De flotteste skapte konkurranser for å se hvem som kunne...
skjemme dem bort med dyre gaver og flotte parfymer.
Men når den fortryllende castitanen var oppbrukt...
ble de satt i bur...
tvangsfôret...
oljet...
til de kunne bli konsumert.
Vet du, faren min blir lei av konkubinene sine fortere enn de fleste.
Jeg ble fortalt at da han var ferdig med en...
ga han den til barna sine som en levende leke.
Det er en stor ære å fortære sin fars hore.
Vet du...
Jeg tror jeg er ren nå.
Du er mer trøbbel enn du er verdt.
Vær så snill.
Jeg skal dra herfra.
Bare si hva du vil ha.
Jeg vil at du...
skal dø...
redd.
Jeg vurderer nøye ordrene jeg gir deg, Kindzi.
Jeg forventer at du adlyder dem nøyaktig.
Nå, om et øyeblikk letter jeg trykket fra halsen din...
og du vil beklage til Stahma.
Jeg beklager...
Stahma.
Ikke tenk på det.
Conrad?
Etter deg.
Det du har gjort med det.
Med kjærlighetens rett.
Jeg husker hvor mye du elsket Douglas Sirk.
Jeg vet ikke hva jeg skal si.
Vel, hva med å si...
"Jøss, Conrad, det var utrolig omtenksomt,
håper tiden vår sammen aldri tar slutt."
Alle gode ting må det.
De må ikke det.
Ikke denne gangen.
Jess, jeg drar i morgen.
Det er en stor lastebil.
Rikelig med plass til en ekstra passasjer.
Hva, skal du bare ta meg bort fra alt dette?
Da jeg sa ja til å komme hit, visste jeg ikke hva jeg kunne forvente.
Jeg pakket filmen...
våpnene...
håpte på det beste.
Og?
Det beste var her.
Jeg kan ikke reise bort med deg.
Defiance er hjemmet mitt, og jeg må være her for å forsvare det.
Defiance er ikke hjemmet ditt.
Du ble utplassert her av Jordrepublikken.
Vel, gjett hva?
J-Rep er dødt.
Kjæresten din, Tommy, er død.
Jeg lever.
Og jeg er her.
Jeg vil ha fremtiden med jenta jeg aldri sluttet å elske.
La oss bare se filmen.
Jeg hadde bare ikke tenkt på ekteskap.
Hvorfor tror du jeg har datet deg?
Alak sa til meg at du ber om å dø på skamstolpen.
Hva planlegger du?
Jeg har godt mulig lagt denne byen i hendene på en galning.
Jeg ødela familien min,
og risikert livet til alle jeg er glad i.
For en castitaner kan forsoning bare bli oppnådd
fra det dere mennesker vil kalle...
"umenneskelig behandling".
Jeg kan forklare dette mer detaljert, men hva er poenget?
Grunnene mine spiller ingen rolle.
Jeg forslår du spør deg selv
om du foretrekker at min død er rask og enkel...
eller et sakte, pinefullt syn i offentligheten.
Ønsket ditt er innvilget.
Hei.
Hva skjer?
Jeg ville snakke med deg.
For all del.
Jeg vil ha detaljer.
Hva foregår med Von Bach?
Du har sett ham mye.
Jeg vet det. Sprøtt, ikke sant?
Alle årene jeg hatet fyren, glemte jeg hvor mye jeg likte ham.
Vel...
Jeg liker virkelig våpnene hans...
så jeg antar alle er fornøyde.
Hva er galt?
Conrad ba meg reise med ham.
Hva mener du?
Forlate Defiance?
For godt?
Conrad Von Bach knuste hjertet ditt.
Det var faktisk familien hans som var problemet.
Greit, nå kommer du bare med unnskyldninger.
Kom igjen, Jess. Du kan ikke vurdere dette.
Han elsker meg.
Å, spar meg.
Hva? Og elsker du ham?
Jeg vet ikke.
Kanskje.
Ok. Om han virkelig elsker deg, vil han vente på deg.
Vi er i en krise nå.
- Vi drar i morgen. - Planer endrer seg.
- Snakk med ham. - Amanda.
- Jeg blir med. - Vær så snill.
Vi løser det sammen.
Jeg vil ikke løse det.
Hva vil du da?
Støtten din.
Hva haster sånn?
Jeg er redd.
Velkommen til klubben.
Du vet hvordan barndommen min var.
Etter kommandosoldatene drepte familien min, var jeg alene...
Utveksler vi triste barndomshistorier her?
Gjør vi det, vinner jeg.
Kan du slutte? Kan du høre etter?
Jeg var redd hele tiden.
Jeg var redd for å bli tatt.
Jeg var redd for å dø. Redd for å ikke dø.
Og da jeg var 16, ble jeg med i Jordrepublikken.
Og plutselig...
var det mat og klær,
og folk som holdt et øye med meg, og de var familien min.
Så ble alt tatt fra meg.
Og nå er jeg bare den redde, ensomme ungen igjen.
Hør her, du har fremdeles en familie.
Greit? Jeg er familien din.
Og du kan ikke vende meg ryggen.
Ikke nå, ikke når jeg prøver å holde alt under kontroll.
Jeg syns familie må være mer enn gode intensjoner.
Og jeg tror ikke du kan beskytte oss fra det som kommer.
Ikke jeg.
Ikke du. Og ikke denne byen.
Jeg beklager så mye.
Du er en feiging.
- Vet ikke om Amanda sa det. - Hun sa det.
Defiance takker deg for din tjeneste.
Var ikke et lett valg, Nolan.
Du vet hvor mye Defiance betyr,
- hadde jeg hatt andre valg... - Som jeg sa...
Defiance takker deg for din tjeneste.
Melder meg til tjeneste.
Godt å ha deg ombord, soldat.
Hei, se. Den utrolige gudinnen!
Takk.
Ok.
Da begynner vi, gutter.
Du er en maskin.
Burde se når jeg skyter rottekenguruer.
Fantastisk.
Så, hva synes du?
Mesteparten er som forventet.
Bønder og kjøpmenn.
Uerfarne, men gjør sitt beste.
Det er noe ekte talent her.
Indurs gutt. Han er kanskje uerfaren,
men han er nok den beste skyteren fra langdistanse jeg har sett.
Vi har en håndfull profesjonelle soldater som meg.
Med Irisa har vi kanskje starten på en angrepsstyrke.
Irisa.
Tommy, det er meg.
Tommy, jeg er så lei for det.
Jeg er så lei for det, Tommy.
Jeg er så lei for det.
- Skulle ønske jeg kunne ta det tilbake. - Ok.
- Jeg ønsker... - Kom igjen.
Ønsker jeg kunne ta det tilbake.
Kom igjen.
Få henne bort herfra.
Bare ikke la dette falle sammen.
Greit, folkens. Kom igjen. Samling.
Jeg beklager.
Jeg rotet det til.
Jeg dro datteren min hit,
når jeg visste hun ikke var i stand til å slåss.
For Indur hadde et poeng.
Et godt poeng.
Hvordan kan vi be dere risikere deres eget liv,
og livet til barna deres, for å forsvare Defiance...
om vi ikke er forberedt på det samme.
Et godt poeng.
Men dette er greia, folkens.
Gjennom historien...
har de sterkeste blitt bedt om å forsvare de svake.
Det er ikke rettferdig...
at dere som tjener...
svetter...
og blør, og presser kroppen deres forbi bristepunktet,
bruker endeløse timer på kamptrening...
for de som ikke kan komme selv.
Som ikke klarer det, eller som ikke gidder.
Eller bare ikke vil gjøre det.
De sterke forsvarer de svake.
Det er ikke rettferdig...
men det er riktig.
Det er vårt ansvar...
og det er vårt privilegium.
Nå, la meg gjøre en ting tydelig, datteren min...
er ikke svak.
Hun reddet livet mitt flere ganger enn jeg kan telle.
Hun er sterk.
Hun er muligens den sterkeste personen jeg kjenner.
Jeg har troen på henne.
Jeg tror at når tiden kommer, vil hun stå ved oss,
skulder mot skulder i forsvar for Defiance.
Men det vil være på hennes vilkår.
- Jeg må gå tilbake. - Nei. Ikke i dag.
Og i mellomtiden vil...
denne militsgruppen...
denne alliansen av de sterke,
holde linjen med stolthet.
Vi vil stå opp mot udyret, og vi vil bekjempe ham.
Er vi enige?
Defiance!
- Defiance! - Defiance!
Greit.
Det var det jeg ville høre.
Alle sammen, tilbake i skuddlinjene. Vi har en jobb å gjøre.
Tviler du?
Absolutt ikke.
Kom igjen.
Gratulerer. Du er offisielt frisk nok til å bli henrettet.
Jeg merket at avstemningen for å henrette meg var enstemmig.
Det hadde ikke endret utfallet, og...
jeg må leve i denne byen etter du er borte.
Jeg respekterer pragmatismen din.
Jeg vil savne deg.
Datak Tarr av Shanje Liro...
du er siktet for feighet.
Benekter du denne dommen?
Det gjør jeg ikke. Som det ser ut, er det.
Min oppførsel er hvordan min liro blir oppfattet.
Min skam er vår skam.
Jeg beklager til folket av Defiance.
Både votaner og mennesker.
Jeg skulle ønske jeg hadde mer enn livet mitt å tilby som kompensasjon.
Jeg ønsker dere også en rask og avgjørende seier i deres kommende kamp
mot Rahm Tak og Votanis-kollektivet.
Vi er sterke sammen.
Difayantso!
Defiance.
Luke...
dette er bestefaren din, Datak Tarr.
Når du er eldre...
vil jeg hjelpe deg forstå at han var svært mangelfull...
men ikke uten ære.
Hallo?
Hvem er dere?
Hva gjør dere her?
Beklager, gamle kar.
Feil sted...
feil tid.
Jeg går inn i byen for forsyninger.
Kanskje du kan gå en annen dag?
Jeg lover at Kindzi vil oppføre seg.
Vil du ikke?
Selvfølgelig, far.
Jeg er ikke fienden din.
Spis dette.
Hva...
en småstein?
Spis den.
Det gjør jeg ikke.
- Hva er det? - Spis det.
Du kan ikke tvinge meg.
Det er jeg uenig i.
Åpne.